Filmul care urmează se bazează pe biografia Annei Frank, aparținând
Melissei Müller, pe cercetarea autentică și interviurile lui Kirk Ellis.
Unele dintre scenele filmului se pot regăsi în cartea: Anne Frank, jurnalul unei tinere, dar în film nu sunt utilizate
cuvintele pe care Anne le folosește în jurnal pentru a-și exprima sentimentele.
Filmul care urmează, conține descrieri reale despre viața dintr-un lagăr de concentrare, incluzând scurte scene de nuditate; de aceea se recomandă discreția spectatorului.
Vreau să fiu o campioană la patinaj și o scriitoare.
Vreau ca poza mea să apară în toate revistele de modă.
Poate voi fi o stea de cinema.
Vreau să fiu altfel decât celelalte fete.
Vreau să fiu o femeie modernă. Vreau să călătoresc.
Vreau să studiez limbi străine... limbi străine și istorie.
Vreau să fac orice.
Vreau să...
Anne! Anne!
ANNE FRANK Traducerea și adaptarea: Daizus
AMSTERDAM, OLANDA, FEBRUARIE 1939
Oh, răsfățatul ăsta de Leo Koopman, crede că e-ndrăgostit de mine.
Tot timpul se uită la tine.
Anne, vrei să vii...
să joci Monopoly mâine?
Sanne, știi că bunica mea vine la noi în vizită.
Sunt pur și simplu prea ocupată.
De ce n-o întrebi pe Hannah?
Mă voi ruga...
Ești atât de credincioasă...
Anne! Anne!
Repede!
Oh, îmi pare rău...
- Bine, am plecat. - Pa...
Pa.
Nu-nu... n-am spus că ești o bucătăreasă nepricepută.
Bineînțeles; sunt sigură că soțul tău,
apreciază felul în care ai preparat gemul de căpșuni.
- Bună, d-nule Kleiman. - Bună, Anne.
Miep, unde-i tata?
Un minut... ...e în magazie...
...cu d-nul Kugler și cu d-nul Van Pels.
Mulțumesc Miep.
Ți-am spus ce bine arăți astăzi?
Problema e că tu folosești prea mult zahăr...
...prea multă nucșoară...
...coriandru insuficient...
Eu...
...piper negru cu...
...ghimbir negru.
Nu! Închis!
Pim!
Mama ta a telefonat; a fost destul de-ngrijorată.
Ar fi trebuit să fi plecat direct acasă.
Ce faci?
D-nul Kugler încearcă niște rețete noi.
Încă mai trebuie lucrat la amestecul dvs., dar e posibil să fi obținut ceva.
Într-adevăr vă lăudați mult, d-nule Kugler.
După cum știi, d-nul Van Pels are un miros foarte fin.
Anne, o ghicitoare pentru tine:
ce e negru și alb și roșu totodată?
Ce e?
Un ziar.
Nu-i așa?
Ți-ai dat seama, se referă la citit (red-read).
Ce carte frumoasă!
Mulțumesc bunico!
Tot ceea ce e mai incitant, vine din Germania...
...la tine însuți? Spune-mi tot!
Vezi? Ea e curioasă ca totdeauna.
Să-ți văd cartea. Lasă-mă s-o văd!
Așteaptă! Bunica are o altă surpriză.
Și iată cadoul tău, Anne.
- Un stilou!
Privește Margot,
e frumos!
Îl voi prețui mereu.
- Mulțumesc bunico! - Cu plăcere.
Sunt așa de bucuroasă fiindcă ai venit la noi în vizită.
Bunica va locui la noi de acum, fetelor.
- Vă doriți lucrul acesta? - Oh, da.
Foarte mult!
Anne,
de ce nu-ți încerci stiloul cel nou?
Da, trebuie...imediat!
- Scuzați-mă! - Nu întârzia prea mult.
Familia Goslar ne așteaptă.
Asigură-te că e gata.
Las-o să se distreze, Edith.
Tu o răsfeți teribil, Otto.
Ar fi trebuit să vină direct acasă.
Oh, sunt lihnită...
Și nu-ți uita buna-cuviință, Anne.
Știu...așa precum Margot.
Am crezut că-ți plac cei din familia Goslar.
Sigur că da.
Mi-aș fi dorit doar ca familia lui Hannah Lee să nu fie așa de religioasă.
Aș prefera să fiu la cinema.
Amin...
Hitler e doar un foc de paie, Hans.
Germania va renaște. Ține minte cuvintele mele.
Și ce-l reține pe acest nebun să anexeze Olanda
și să-i elibereze pe frații săi germanici?
Olandezii sunt altfel...
Câteodată Otto, cred că ai prea multă încredere în oameni.
Biata mama; ea și-o folosește mai
bine; facă-se voia Domnului, Edith.
Într-o zi, vom pleca acasă..
Mai avem până atunci...
Fii recunoscătoare că ai încălzire centrală.
Lăsați-mă să vă ajut cu astea, d-nă Goslar.
Oh, e foarte frumos din partea ta.
Ce fată drăguță...
Ești norocoasă.
Hannah are două mâini stângi.
Uneori resimt lipsa unei servitoare cu normă întreagă...
Dar n-avem bani să plătim servitori.
Oricum, servitoare olandeze nu putem angaja,
nici măcar nu te poți gândi la așa ceva.
Mamă?
Anne spune că nu trebuie să-i numești servitori (servants).
Spune: servitoare (maid).
Dumnezeu le știe pe toate, dar Anne le știe pe toate mai bine.
Îți place să te răsfeți.
Ție îți place chiar mai mult când alți oameni te răsfață.
Toate astea fac din mine o persoană rea?
Oamenii buni și oamenii răi au un lucru în comun:
și unii și alții greșesc.
Numai că...
...oamenii buni își recunosc greșelile
și învață de pe urma lor.
Povestește-mi despre Paula.
E o poveste pentru copii, nu pentru fetișcane ca tine.
Nu...
Vreau s-o aud.
Cei precum Paula trăiesc aici, cu noi;
nu-i poți vedea...
...dar câteodată, dacă vrei neapărat să-i vezi
și să-i auzi cu adevărat,
poți să afli unde se ascund.
Dar păzește-te,
pentru că nu știi niciodată pe care Paula o vei găsi:
Paula cea bună,
sau Paula cea rea, care mereu crează probleme.
Dar nu vreau să fiu precum Paula cea rea,
însă uneori...
...uneori ea scapă.
- Nu contează,
atâta vreme cât tu o porți în inimă pe Paula cea bună.
Tăticule, dar poate fi aceeași persoană...
...Paula cea bună și Paula cea rea?
De ce?
Da, presupun că e posibil.
Poate Paula cea bună se teme
de ceea ce oamenii ar putea gândi despre ea...
...și de aceea e rea câteodată.
Până la urmă asta cred.
Mereu mi-ai spus că trebuie să gândesc pentru mine.
Așa am spus.
Ziarele scriu că Hitler a pus ochii pe Polonia acum.
Olanda va trebui să rămână neutră orice s-ar întâmpla.
Totuși, toți naziștii ăștia vorbesc, că e rău pentru afaceri.
Am mai puțini pacienți acum, dar nu contează.
Vor fi întotdeauna destui evrei, câți să umple golurile lăsate.
Spune ah...
Ah!
Ah, ah, ah....ah!
D-nule Pfeffer! Nu după căsătorie...
Iunie 1939
Așteaptă!
Nu-i corect! Ai trișat!
Anne! Ieși din apă!
Otto, spune ceva!
Anne, fă ce-a spus mama ta...
Știi că nu e bine pentru tine să înoți.
Vino aici! Usucă-te!
Niciodată nu mă lași să mă distrez.
Nu vreau să te-mbolnăvești; știi cât ești de sensibilă...
Ne-am dori vreodată asta, Edith?
Nu, Otto.
Nu ne-am dori asta niciodată.
Oh, ești așa de drăguță!
Mi-ai luat căpșunile!
Uită-te la mine, sunt două mici stele de cinema.
Ți-ar plăcea altceva?
De ce n-am fost invitat la petrecerea asta?!
E d-nul Goslar.
Privește, e tatăl tău.
Vezi?
Și mi-ai spus că nu vine niciodată în Olanda.
La mulți ani, Anne.
Trebuie să avem o fotografie. O fotografie, vă rog.
-Da tăticule! -O fotografie?
-Cu Adolf Hitler în chip de cadou de ziua ta?
Fetele și Unchiul Adolf.
Hannah, arată spre tatăl tău. Toată lumea să arate spre Unchiul Adolf.
E foarte bine...
Trupele germane invadează Polonia
și odată cu căderea orașului liber Danzig,
iau sfârșit eforturile și speranțele negocierilor diplomatice...
...pentru menținerea păcii.
Huruitul focurilor de armă înlocuiește discursul omului de stat...
și perdeaua războiului cade peste Europa.
Ieși afară!
Ordinul Zvasticii!
Trădător nenorocit!
-Hei! -Așezați-vă!
...uriașe tunuri ale armatei franceze se îndreaptă către front.
-Când vedem fotografia? -Curând Anne, curând.
Primul bastion de apărare al națiunii...
N-a fost Norma Shearer frumoasă?
Mult prea frumoasă ca să-și piardă capul.
Nu-mi plăcea regele foarte mult, e drept.
Tyrone Power a fost mult mai drăguț.
Întocmai ca băiatul, cu care am de gând să mă căsătoresc.
L-ai ales deja?
Oh, nu...prea mulți admiratori...
Precum biata Marie Antoinette.
Războiul nu va veni aici, nu-i așa tăticule?
Nu.
Nu cred că mi-ar plăcea asta foarte mult.
Oh, Anne, britanicii își vor îndrepta atenția spre domnul Adolf Hitler.
....Încălcând repetata declarare...
a neutralității Olandei în actualul conflict...
...trupele germane...
Ce se întâmplă?
Anne!
Ce ai de gând să faci?
Ei bine, prinde unul.
Cetățeni ai Amsterdamului! Predați-vă acum! Sau veți avea soarta conaționalilor voștri!
Te întreb, d-nule Gies...
...ce poate face armata olandeză, în fața Războiului-Fulger?
Va face echitație spre front pe biciclete.
Aș vrea să pot să nu fiu de acord cu tine...
...dar mi-e teamă că e imposibil!
Toată această discuție despre o invazie e o prostie.
Dar ce le lipsește? Ce-i poate opri?
De ce nu stai departe de ea?
Lasă-mă să mă mai gândesc, te rog.
D-nule Frank, ascult-o pe soția lui.
Vezi ce-i place la ea? Știe toate răspunsurile.
Feriți-vă de căsătorie, d-nule Gies.
După propria-mi experiență, meritele sale sunt supraestimate.
Auzi-auzi!
Sora mea m-a implorat să-mi trimit copiii la Londra,
ca să locuiască acolo cu ea. -Și-ai să-i trimiți?
Cum pot să-i țin în siguranță tocmai acolo ?
E mai bine dacă rămânem împreună. Sper că e cel mai bine.
Ah, asta-i o glumă pentru tine.
-Am auzit ceea ce-ai spus.
15 MAI 1940
I-a luat numai cinci zile ca să arunce totul pe fereastră.
Acum, oamenii sunt aruncați ei înșiși pe ferestre.
Unde ne duce panica, Hans? Învățăm să ne adaptăm.
Ne-am adaptat în Germania.
Am vrut ca pruncul meu să se nască într-o lume diferită.
Nu precum aceasta pe care o trăim.
Dincolo de toate, mereu Frankfurt.
Nu...trebuie să mă gândesc eu însumi la asta.
Nu acum...
INTRAREA EVREILOR INTERZISĂ!
CARTIER EVREIESC
E bine că s-a întâmplat asta. Foarte bine.
Biroul de Înregistrare a Evreilor
Următorul!Vino! Mișcă!
Următorul la rând!
Ce se petrece, Pim? De ce a trebuit să fii aici?
E doar o formalitate Anne,ca un recensământ.
Știi, birocrația...
Anneliese Marie Frank!
Otto...Otto Frank!
Anne, Hannah, așteptați-mă!
Ea este? E adorabilă!
Numele ei e Gabi.
Încă nu m-am obișnuit cu ideea că am o soră.
Mă ține ocupată tot timpul.
Nu trebuie s-o răsfeți, Hannah. Nimănui nu-i place un copil răsfățat.
Nu sunt sigură dacă mă voi îngriji de ținuta ta, Lucy.
Dacă nu te deranjează că vorbesc așa...
Mama mă face să mă port astfel.
Ea a spus că ar trebui să aratăm o oarecare smerenie...
orice ar însemna asta.
Tata e șomer de atât de mult timp...
Mama a spus că Hitler ar crea locuri de muncă aici,
precum a făcut în Germania.
Lucy! Ce faci?
Pleacă de lângă fetele alea!
Nu fii așa îngrijorat, d-nule Kleiman.
Îi vom învinge pe naziști cu propriul lor joc:
actele de muncă.
Pentru că Pectacon-ul (un stabilizator de spumă), e înregistrat ca fiind o afacere evreiască...
E necesar să fie creată o întreagă nouă Companie...
și cu voia ta Jan,
mi-ar plăcea s-o numesc: Gies and Company.
Oricum, pot să te ajut,
dar trebuie să fii atent, d-nule Frank.
Birocrații sunt colaboratori tăcuți.
Vei apărea în scripte ca director la supraveghere...
dar fără responsabilități.
D-nul Kugler va prelua operațiunile zilnice,
împreună cu d-nul Kleiman.
Va fi o întreprindere pur ariană,
cu activitate strict legală.
Pe hârtie, nu vreau să apar...
S-a întâmplat ceva rău cu noi, evreii?
Nu...nu! Nu trebuie niciodată să te gândești la asta.
Noi trebuie să fi făcut ceva groaznic!
Nu!
Eram o fetiță ca tine, la Viena, când a început războiul
și acolo nu mai era suficientă hrană.
Într-o zi, mama m-a îmbrăcat
și m-a dus la gară.
M-a așezat într-un tren care avea destinația Olanda,
mi-a atârnat o pancartă de gât și mi-a spus: la revedere.
Nu te-a iubit deloc?
Ba da, m-a iubit.
De aceea a făcut asta; fiindcă aici era mâncare
și familiile olandeze erau dispuse s-o împartă cu alții.
Nu știam asta în acel moment.
Mă simțeam atât de bolnavă și de singură, dar când am mai crescut puțin,
Mi-am dat seama că oamenii buni se găsesc uneori în dificultate,
fără să fi făcut nimic rău.
Crezi că eu sunt o persoană bună?
Da, cred.
Numai unul singur?
Îl vom lua pe celălalt, când vremurile vor fi mai bune.
Acesta, singurul, e al tău,
pentru că până la urmă are cineva de gând să facă din tine,
o femeie olandeză cinstită.
Sunt deja cinstită!
D-nă Santrouschitz?
E rândul tău!
Oh! da-da!
Vă declar soț și soție.
Mai mult dans!
Muzică și șampanie!
Cine nu este?
Ai două picioare stângi.
Am plecat!
Dansezi divin, Miep.
-Oh, mulțumesc, Anne. -Și tu la fel, Jan.
Ea conduce dansul, eu doar o urmez.
Te rog, pot să-ți mai văd inelul, Miep?
Îmi doresc unul ca acesta atunci când mă voi căsători...
..și un soț precum Jan, deasemenea.
Ai să-l găsești, sunt convinsă.
Îmi dai voie?
Oh te rog, Curly, încă un singur dans!
Ia loc te rog, Putti.
Mereu îți faci rău singură.
Sigur n-o să refuzați invitația unei doamne, d-nule Frank.
Ei bine, mă tem că în acest moment...
...aveți o rivală, d-nă Van Pels.
Domnișoară...
Fermecător domn...
Numele celui
care a descoperit legile de bază ale geometriei, a fost Pythagoras.
Scrieți mai jos, vă rog.
P-y-t-h...
a-g-o-r-a-s.
Da?
Mi-e teamă că oricât de interesantă
ar putea fi lecția dvs., eu n-o pot vedea...
Ah, ei bine,
tu îți vei schimba locul cu d-șoara...
...Frank...Frank.
Schimbați-vă locurile, vă rog.
Pătratul ipotenuzei...
Îmi plac ochii tăi, Jacque.
Ei reprezintă primul lucru pe care l-am remarcat la tine.
Oamenii spun că la mine cel mai atrăgător e părul.
Crezi că au dreptate?
Da, bineînțeles.
Știi, noi locuim la Merwedeplein.
Nu e departe de aici; poți să vii la mine acasă dacă vrei.
Putem să ne facem temele împreună. Mi-ar plăcea foarte mult.
Și mie.
Noi vom fi prietene celebre; îți pot spune asta.
La școala Montessori am fost foarte populară.
Am plâns când d-na Kuprus ne-a spus că nu mai putem merge acolo.
Acolo la școala mea, erau băieți îngrozitori.
Începuseră să ne spună evreicele.
Noi eram atât de speriați, că am fugit.
Nu știu. Poate e mai bine așa.
Gândește-te! Dacă ei, olandezii, n-ar fi fost de partea germanilor,
nu ne-am mai fi întâlnit.
Aceasta e Moortje.
Va avea curând pui,
pentru că se întâlnește cu mulți motani.
Anne!
Mămico, n-ar fi bine dacă Jacque ar rămâne la noi peste noapte?
Dacă și ea vrea...
Așteaptă! Am o idee mai bună.
Voi veni la tine acasă
și vom putea să vorbim despre lucruri pe care ei nu vor să le audă.
Vrei să vezi ceva într-adevăr magic?
Mama a conceput toate desenele astea.
Cele mai cunoscute femei au ținut să poarte rochiile făcute de ea.
S-a oprit din lucru când a început războiul.
Crede că sunt demodate.
După război, am de gând să port cele mai bune haine.
Domnișoara Anne Frank a fost radioasă la balul de astă-noapte al prințului
purtând o frumoasă rochie cu dantelă de aur!
Cartea Joop Ter Heul ! (Joop Ter conspiră).
Ai citit-o?
De trei ori! O iubesc pe Cissy Van Marxveldt.
E scriitoarea mea favorită.
Ți-a plăcut partea în care Leo o cere în căsătorie pe Joop?
Aici!Eu am să fiu Joop și tu ai să fii Leo.
Apucă-mă de mână!
Joop, plângi !
Dă-mi drumul, Leo!
Ce ți-am spus? Că tu ai fost singura mea iubire adevărată!
Oh, Leo.
Sărută-mă, Joop.
Jacque, dacă ți-aș zice un secret...
...îmi promiți că nu-l vei spune nimănui?
Îți promit.
N-am fost sărutată până acum de vreun băiat.
Pe tine te-a sărutat vreunul?
Cum a fost?
A fost...
...vei afla.
Vreau să fiu o femeie adevărată, cu trup de femeie.
Mi-ar plăcea să știu ce simte o femeie. Aș putea?
Nu.
Dar suntem cele mai bune prietene, nu-i așa?
Desigur, suntem. Întotdeauna vom fi cele mai bune prietene.
Dacă una dintre noi, va trebui să plece vreodată...
să ne promitem una alteia că ne vom scrie.
Așa să fie!
Măsurăm circumferința unui cerc...
folosind formula 2 Pi r...
Scrieți mai jos, vă rog...
Ești foarte vorbăreață, nu-i așa, domnișoară Frank?
Ei bine, poate ți-ar plăcea să-ți împărtășești înțelepciunea cu noi.
O mică încercare, probabil intitulată:
Quack, Quack, Quack al doamnei Quackenbush.
Să zicem de cinci sute de cuvinte. Să fie gata mâine!
Aceste draperii negre fac să fie totul atât de obscur.
Simt uneori că mă sufoc.
Totul e numai în mintea ta.
Știi că nu-i adevărat.
Sunt o ființă foarte delicată, d-nule Frank...
Foarte delicată.
Îți spun: germanii vor pierde războiul.
Și pot să te întreb: când anume?
Trebuie să fim recunoscători, pentru lucrurile cu care suntem binecuvântați.
Binecuvântați? Otto, chiar că...
Familiile noastre sunt încă împreună. Asta e de ajuns.
Atenție, toată lumea!
Quack, quack, quack Spunea Doamna Quackenbush
o poveste de Anne Frank.
Haide, Anne. Noi toți te ascultăm.
Cândva, demult, a fost o rață,
care trăia împreună cu cei trei pui de rață frumoși ai ei, într-un lac
condus de o lebădă mândră.
Quack, quack, quack, spunea Doamna Quackenbush puilor ei.
Quack, quack, quack, spuneau puii.
Vorbiți mai încet! urlă lebăda...
...penele sale... toate se zburliră.
Tăceți sau vă mușc și pe urmă n-o să mai vorbiți niciodată!
Acea lebădă nu era drăguță, era o lebădă neagră
și toate celelalte rațe din lac se temeau de ea,
în afară de Doamna Quackenbush.
Nu-i vei mușca pe acești pui,
îi zise ea lebedei,
care răspunse: Voi face exact ceea ce vreau,
ei sunt doar niște pui urâți și mici de rață
și eu sunt stăpâna lor.
Și apoi a început să muște puii de rață.
Salvează-ne mamă! Bieții puișori de rață strigau...
și atunci Doamna Quackenbush a început să măcăne.
Și a măcănit și a măcănit, și a măcănit.
Oprește-te! Orește Infernul ăsta! strigă lebăda,
acoperindu-și urechile cu penele.
Dar Doamna Quackenbush nu se oprea...
...nu s-a oprit până când lebăda neagră n-a zburat departe și nu s-a mai întors.
Apoi rața-mamă și-a adunat rățuștele în jurul ei
și împreună au înotat mereu, până la adânci bătrâneți,
cântând: quack, quack, quack.
Chiar aici!
M-am gândit, ar putea fi o idee bună
să preia clădirea din spatele nostru.
Îți voi arăta ce am de gând.
Sunt două camere, și jos baia,
apoi o mansardă.
E spațiu perfect pentru un laborator, ce crezi?
Un loc pentru d-nul Van Peels și pentru mine.
să efectuăm micile noastre experimente.
-Ce părere ai? -Da, de ce nu?
Afacerea-i bună...războiul
Ne putem permite să ne extindem. Da...
Acolo ești! Următorul!
Germanii se simt teribil de generoși astăzi.
Patru stele pentru un singur cupon de textile.
Trebuie să ne fie marcate încă de acum?
Așa se pare.
Și trebuie plătim pentru privilegiul ăsta.
Ai de gând să lipsești de la școală acum când e aproape gata?
Merg la cursuri; mai ales la istorie. Îmi place istoria.
E un drum atât de lung până la liceu.
Îmi lipsește o bicicletă.
Personal, sunt bucuroasă că a mea mi-a fost furată.
Până la urmă, n-au luat-o germanii...
Oh, Doamnă Qackenbush!
Quack, quack, quack!
Sunt așa copilăroase câteodată.
Uite-o, nu-i drăguță?
Am să-l rog pe tăticul să mi-o cumpere în ziua când voi împlini treisprezece ani.
Va fi cel mai bun lucru pe care l-am avut vreodată. Cel mai zdrobitor.
Oh, îmi pare rău.
Tu ești Anne Frank.
Ești la aceeași școală cu verișoara mea Wilma.
Eu sunt Hello, Hello Silberberg.
Oh, bună...Hello. (Bună...Bună).
Ea e cea mai bună prietenă a mea, Jacque.
Ce faci?
Poate-mi dai voie să-ți cumpăr o ciocolată caldă?
Ador ciocolata. Ciocolata?
Hello...e numele tău adevărat?
De fapt, e Helmuth, dar bunicului meu nu i-a plăcut,
așa că mi-a zis Hello.
Dar părinții tăi nu cred că e un nume drăguț?
Nu știu; nu i-am mai văzut de patru ani.
Ai venit aici de unul singur?
Trebuie să fi fost ... așa periculos.
N-am avut niciodată o aventură ca asta.
Presupun că Oma a avut...
...dar n-a vorbit prea mult despre asta niciodată.
A murit iarna trecută. Avea cancer.
Oh, îmi pare rău.
N-am apucat să-i spun cât de mult am iubit-o.
Aș vrea foarte mult să te revăd...
...dacă ar fi totul în regulă.
Nu ai o prietenă, așa-i?
Ei bine, e Orzula, categoric. E foarte drăguță.
Într-adevăr?
Dar nu e așa interesantă precum ești tu.
Ne putem întâlni în serile de miercuri.
Bunicii mei cred că mă duc să iau lecții de pictură,
dar de fapt merg la întâlniri secrete.
Eu nu sunt un fanatic sau cine știe ce...
Știi, cei mai mulți doar strigă.
Eu aș prefera mai mult să fiu cu tine.
Ei bine, sunt aici!
Atunci...te pot suna?
Ar fi drăguț din partea ta.
Așadar, pe miercuri.
Pa!
La revedere.
Vino, Miep.
Așează-te.
Nu mai ai nici tu vreo îndoială,
că germanii au golit provinciile de evrei
și i-au adus pe toți aici la Amsterdam.
Consiliul nostru Evreiesc cere cooperare.
Se vorbește despre deportări în masă, lagăre de muncă...
Amintește-ți de băieții aceia sărmani pe care i-au adunat în februarie!
Au fost trimiși într-un lagăr de muncă. Niciunul nu s-a mai întors.
Miep, am să-ți încredințez un mare secret.
Edith, eu și copiii ne vom ascunde.
D-nul Van Peels și familia lui ni se vor alătura.
N-am să aștept ca naziștii să ne ducă cine știe unde.
Pur și simplu vom dispărea.
Unde-ai să pleci?
Aici.
Nu înțeleleg...
În anexa din spatele acestei clădiri.
Ne vom pune în mișcare pe șaisprezece iulie.
Asta înseamnă peste mai puțin de o lună.
Kleiman și Kugler ne-au ajutat
să mutăm în siguranță bunuri de strictă necesitate și provizii pentru puțin timp.
Vom avea nevoie de cineva pe care să ne bazăm pentru tot ceea ce ne va fi necesar.
Tu va trebui să acționezi ca intermediară.
Știi ce multă încredere am în tine aici la birou...
...dar...ei bine, ceea ce îți cer acum...
Da, am s-o fac...bineînțeles.
Mulțumesc, Miep.
Va fi o mare povară, nu fără riscuri.
Pentru așa ceva, pedepsele sunt severe.
Am spus da, am vorbit serios.
Mulțumesc încă o dată, Miep.
Anne și Margot, știu?
Nu, nu încă.
Să le lăsăm să se bucure de viața lor, încă puțină vreme.
Pim, mulțumesc Pim! Mulțumesc foarte mult!.
Mulțumesc, mulțumesc, Pim! Oh, te iubesc tăticule!
E frumos!
Mulțumesc foarte mult! Mulțumesc!
E așa de încântată...
Sunt sigur.
E o fată chiar fermecătoare, ce spui?
Tălpile sunt aproape ca pielea adevărată.
Ești atât de norocoasă.
Știu...
Anne, cine-i băiatul acela?
E Peter Van Pels.
Mereu meșterește ceva afară,
în grădina din spatele casei noastre. E ceva de speriat!
Mămica mi-a spus să fiu drăguță cu el,
fiindcă tatăl lui lucrează cu Pim.
-Cred că e simpatic. -Simpatic?
Peter, n-ai vrea un biscuit?
-Anne în persoană i-a pregătit la cuptor.
Grozav! Mi-ar plăcea să mănânc unul, mulțumesc.
-Vino! -Mulțumesc.
O chem pe Anne.
-Hello. -Bună.
Bună ziua tuturor!
Luați loc;
cu toții.
Spectacolul e gata să înceapă.
Oh, Anne, florile acestea sunt pentru tine.
-Mulțumesc. -Cu plăcere.
Știu la ce te gândești,
dar nu sunt îndrăgostită de nimeni.
Suntem doar prieteni.
Bunicii mei nu sunt de acord că ne întâlnim.
Spun că nu suntem îndeajuns de maturi.
Ei bine, n-ar trebui să faci nimic...
din ceea ce bunicii tăi n-ar fi de acord.
Dragostea găsește o cale întotdeauna.
Atunci ne vedem mai târziu...
-La revedere. -La revedere.
Margot, ce crezi despre Hello?
Este...e foarte drăguț.
Și cu bun-simț.
Se vede de la o poștă: e-ndrăgostit de tine.
Da. E destul de amuzant.
Câți ani aveai când ți-a venit ciclul?
Anne? Fetițele nu trebuie să vorbească despre astfel de lucruri.
Am obosit să mai fiu o fetiță.
Vreau să fiu o femeie.
Ei bine, e altfel pentru fiecare fată.
Femeie...
O să-ți vină rândul.
Trebuie doar să ai răbdare.
Pentru câtă vreme?
-Frank? -Da.
Semnați aici.
Margot...
...trebuie să plec la familia Van Pels.
Nu răspunde la ușă până când mă întorc, ai înțeles?
De ce? Ce s-a întâmplat?
Tatăl...tatăl tău a primit o citație.
Nu-ți face griji, și-a făcut planuri.
Mă voi întoarce cât de repede voi putea.
Anne trebuie să-ți fi spus.
Rupe relația cu ea, cât mai delicat cu putință.
Și ține minte, păstrează aparențele.
Ei cred că nu e nimeni acasă.
-Am înțeles. -În regulă.
Anne!
Vino, ia loc.
Ce se întâmplă?
Au venit pentru Margot.
Întotdeauna ne-am gândit, că vor veni pentru Otto și pentru mine...
...dar niciodată pentru copii.
Unde-i Otto?
Își vizitează niște prieteni, la spitalul Truat.
Am planificat pentru șaisprezece iulie, dar asta schimbă totul.
Otto știe ce are de făcut.
Tăticule, am crezut că nu te voi mai vedea vreodată.
Oh, nu fii prostuță, Anne.
Ce se întâmplă?
Anne, ascultă-mă:
Vreau ca tu și Margot să puneți cele necesare într-un rucsac.
Nu va mai fi timp pentru asta mâine.
-Tăticule, ce se petrece? -Am să vă explic totul mai târziu.
-Acum pleacă! -Vino.
Sună-l pe d-nul Kleiman. Are instrucțiuni.
Adu-i pe Miep și pe Jan; le-a venit rândul și...
...fii cu băgare de seamă pe stradă; e stare de asediu.
Fotografiile astea sunt importante.
Anne, știu că e foarte greu, trebuie să încerci și...fii sensibilă.
Nu-mi pasă!
Stelele mele înseamnă totul pentru mine.
Jacque la telefon.
-Jacque? -Da.
Și ia aminte...
Bună, Jacque?
Anne, n-o să-ți vină să crezi!
Joop o să aibă un copil acum.
Te-ai gândit vreodată că va deveni mamă?
Cine?
Joop... din Joop Ter Heul (Joop Ter conspiră).
Ai văzut noua carte a lui Cissy Van Marxveldt?
Am citit aproape jumătate din ea.
Sună grozav!
Mâine voi veni la tine. O vom citi împreună.
Tu poți fi Joop, iar eu Leo...
...ca și data trecută.
În regulă.
Ne vedem mâine.
Abia aștept să-ți arăt coperta.
E așa drăguță...
Trebuie să plec acum.
Oaspeții noștri sunt aici.
-La revedere, Jacque. -Da?
Miep și Jan.
Chiar pe aici.
Pleacă acum; termină-ți de împachetat hainele.
Jan...
D-nule Frank, aici lăsați-mă pe mine.
Jan, ajută-l pe d-nul Frank.
Asta-i va deruta pe oamenii care ne vor căuta.
Dacă se interesează cineva,
să-i spuneți că am plecat în Elveția.
Oh, trimiteți-i asta mamei mele, la Bautzen.
Înțelegi?
Știi ce trebuie să faci.
Mâine...
Cât timp ne vom ascunde?
Câteva săptămâni.
Poate o lună sau două.
Până se termină războiul.
Unde mergem?
Ascunzătoarea e-n oraș?
-La țară? -Vei afla mâine.
Vom fi împreună. Asta-i cel mai important.
Voi avea permisiunea să-i scriu lui Jacque?
Ea nu trebuie să știe niciodată asta.
Moortje?
Pot să-l iau pe Moortje cu mine?
Îmi pare rău...
O să lăsăm niște mâncare și ceva scris pentru vecini.
Nu e drept!
Nu-nu!
Nu te îngrijora. Ne vom revedea curând,
aici, cu toții.
Totul va fi bine;
ai să vezi!
Edith...
...lasă totul!
Moortje!
Nu putem trăi în trecut, Edith,
ci numai cu gândul la viitor.
Grăbește-te te rog, Anne.
Și Margot?
-Așteaptă aici. -Oh, mulțumesc Doamne.
Noiembrie 1942 Patru luni mai târziu
Dragă Jacqueline,
Ești singura persoană căreia îi pot spune ceea ce se întâmplă,
dar trebuie să-mi promiți că nu sufli o vorbă nimănui.
Nu răspunde la nici o întrebare referitoare la locul unde suntem.
Dac-ai face-o, ar putea fi foarte primejdios pentru noi.
Din montent ce niciodată tu nu va trebui să dispari,
am să-ți dau o idee despre viața pe care o ducem.
Am numit ascunzătoarea noastră: ''Anexa Secretă.''
Și oricât de ciudat ar părea, e destul de confortabil aici.
Ai fi surprinsă să afli,
că locul cu pricina se găsește chiar deasupra biroului tatei.
În capătul scării din spate și în spatele unei ușițe...
...deschizi ușa, faci un pas uriaș...
...și...voila.
Camera lui mami și a lui tati e chiar în fața scării.
Margot și cu mine locuim în camera următoare.
Avem chiar și o baie.
La etaj, e o cameră mare, cu o bucătărie.
Familia Van Pels doarme acolo,
dar în timpul zilei, devine o sufragerie mare.
Noi trebuie să rămânem la etaj,
atâta vreme cât muncitorii se află în clădire.
În partea opusă, Peter Van Pels are o cameră,
mult mai mică decât a mea.
Și acolo e un pod pentru depozitare.
Sunt depozite peste tot în jurul nostru...
...și vecini...
Trebuie să fim invizibili zi și noapte.
Încă văd lumina; cât e de dulce!
De la început, tati și eu
facem aproape toată treaba.
Mami și Margot au cam trecut peste șocul pe care l-au avut
și încep să ne ajute.
Tricouri...
A fost uimitor să văd câte din lucruri am putut lua...
Tati a reușit să le strecoare până aici.
N-am fost singura persoană care și-a adus amintirile cu ea.
Tati și-a păstrat vechiul său geamantan de soldat.
A fost foarte greu pentru noi toți,
să nu ne mai gândim la viața pe care am avut-o înainte.
Îmi lipsește vechea mea cameră...
...dar până la urmă o am cu mine pe vechea mea stea de cinema ca să-mi țină de urât.
Cu puțin noroc,
aici putem fi fericiți cu toții până când ne întoarcem acasă.
Și acum anexa noastră, e într-adevăr secretă.
D-nul Kugler și d-nul Kleiman au făcut o bibliotecă,
în fața ușiței noastre.
Trebuie să ai grijă când cobori scările,
să te apleci ca să nu te lovești la cap.
Totul a fost gata,
atunci cînd familia Van Pels a sosit pe treisprezece iulie.
-Sunt aici. -Bravo! Intră-intră.
Am nevoie de oxigen.
Ei bine, i-am spus d-nului Van Pels,
că nu plec nicăieri fără mica mea oliță.
Peter Van Pels...
așa aiurit cum e, și-a adus cu el pisica...
chiar dacă tati i-a spus să n-o aducă.
D-nul Van Pels mi-a cerut să-l iubesc pe Peter ca pe un frate.
Asta-i imposibil!
Mami spune că-i rușinos, dar eu cred că e prea plictisitor.
Acum suntem gata să avem alt oaspete.
Altă zi... Tati ne-a dat de veste:
că avem ocazia s-o salvăm pe una dintre cunoștințele noastre.
D-nul Pfeffer mi-a cerut informații despre un loc în care să se ascundă.
Acum știm că și asta se va adăuga grijilor pe care le aveți deja...
...așa încât decizia finală vă aparține.
Situația e la fel de primejdioasă pentru șapte oameni, ca și pentru opt.
Prin urmare, ne-am pus de acord.
Din câte putem spune,
d-nul Pfeffer este, oricum, destul de simpatic
pentru un dentist.
Asta-i tot ce am avut de scris mai bun acum.
Sunt sigură că ne vom revedea Jacqueline,
dar probabil nu înainte de terminarea războiului.
Până atunci,un pupic de la cea mai bună prietenă a ta, Anne.
-Bună dimineața, Miep. -Bună dimineața, d-nule Frank.
Bună dimineața, Miep. Aici erai!
Câteva țigări, dacă nu te superi, Miep.
Și niște ceai de mentă. Am avut
cele mai înspăimântătoare amețeli în ultima vreme.
Lucrurile se înrăutățesc din ce în ce mai mult.
Indiferent ce poți face, va fi bine pentru noi.
Așadar Miep,ce veste aduci?
Ai văzut-o pe Jacque? Am o scrisoare pentru ea...
...dar tati nu mă lasă să ți-o dau.
Când o să termin cumpărăturile, o s-avem o discuție.
Și ce-i cu prietenul nostru, d-nul Pfeffer?
Nu poate veni mâine; are pacienți.
Asta-i ideea!
-Câtă îndrăzneală! -Mâine-i vineri.
Spune-i d-nului Pfeffer că-l așteptăm luni.
Asta o să-i dea timp ca să-și rezolve afacerile,
dar nici o zi mai târziu!
Voi vedea ce pot face.
Miep,îți amintești de unul dintre vânzătorii noștri, d-nul Wichtor.
Pot să vă iau haina?
Cum merg vânzările?
-Oh, ce? Rău.
Începând din vară, foarte rău.
Am auzit...
Noir ...(Negru-în franceză).
Noir...
...oir, oir.
Negru!
Ah...
Oh, d-nule Pfeffer...
D-nule Pfeffer...
Dar parcă... erați în Elveția.
Nu-nu, a fost doar o poveste.
-Bună, d-nule Pfeffer. -D-nule Frank...
-Bine-ai venit. -Pfeffer...
-Ei bine, iată-l pe d-nul Pfeffer. -Mă bucur că te văd.
Nu vă-ngrijorați! E ca și când
muncitorii de jos pleacă să mănânce.
În restul zilei, e liniște.
Va trebui să învățați regulile, bineînțeles.
Sunt o serie întreagă de reguli.
D-nul Pfeffer apreciază valoarea disciplinei.
Aici lenea e dușmanul nostru.
Motto-ul nostru e: muncă și speranță.
Ascultați-l pe ofițerul prusac...
Micul dejun la ora 9:00,
exceptând duminicile și zilele de sărbătoare când e la ora 11:30.
Prânzul se servește de la ora 13:15 la ora 13:45.
Vizitatori?
Ajutoarele noastre, desigur. Aici...
Mulțumesc...
Cina după știrile nopții de la radio...
...și lumina stinsă obligatoriu la ora 22:00.
Parlez-vous Francais, Monsieur Pfeffer? (Vorbiți franceza, d-nule Pfeffer?)
Oui, oui, je parle un peu. (Da, da, puțin.)
Comment ca va, madame? (Ce mai faceți, doamnă?)
Asta ce înseamnă?
Biata mea Charlotte...
...crede că m-am retras undeva la țară.
Cine și-ar închipui că sunt chiar aici,
în centrul Amsterdam-ului?
V-ar plăcea mai multe legume, d-nule Pfeffer?
Mulțumesc.
Cred că suntem foarte norocoși că am ajuns aici.
E ridicol ceea ce spui.
Nu cred că e în nici un caz ridicol.
E grozav că nu mai plâng tot timpul,
gândindu-mă la prietenii mei.
A mai vorbit despre pastilele ei de valeriană? Fii liniștit.
Putti, îmi strici digestia!
Copiii nu știu nimic despre ceea ce se întâmplă în lume.
Auzi-auzi...
Unde mi-e perna?
Ce-ai făcut cu ea?
Am mâncat-o!
Cum pot să-mi dau seama unde e?
Tu pierzi totul.
Aici!
Previziunile tale nu se adeveresc niciodată.
Când am greșit?
Când ai avut dreptate?
Cred că e un pic ciudat...
Anne e acolo cu d-nul Pfeffer.
El e așa de bătrân!
Anne e încă un copil; nu se supără.
Am folosit asta pentru a ne distra...înainte.
Înainte de a ne căsători, vrei să spui...
Ah, de fiecare dată îți ia așa mult?
Numai atât cât am nevoie.
Trebuie să am o discuție cu tatăl tău.
Nu mă atinge!
Ascultă-i!
În fiecare noapte, aceeași hârjoneală.
Ar trebui să fim altfel, față de familia Goslar.
Avem doi copii și unul e pe drum...
Am încheiat cu asta, Edith.
Dacă țipă copilul, ce vom face?
Ne va fi dat să trecem prin toate.
Acesta nu e un loc pentru o femeie însărcintă cum a fost ea.
Până la urmă, va trebui să avem grijă de ea.
Încă nu pot crede asta. Mama și copilul, morți amândoi.
Mamă, nu!
Era altfel dacă...
...aș fi fost acolo să te ajut.
Nu știai asta, Edith.
Chiar așa, Otto.
Nu voi ști niciodată.
Va trebui să încerci să nu te mai gândești la aceste lucruri, în afara acestor pereți.
E foarte greu, știu,
dar nu putem fi răspunzători pentru fiecare.
Să ne gândim doar la noi.
-Nu trebuie să faci asta. -Nu te pot ajuta.
Îmi place să privesc oameni...
Uneori, creez povești despre ei,
imaginându-mi ce fel de viață le-ar plăcea.
Ce ne-ar plăcea nouă dacă...
Anne!
Margot, eu nu mă uit altfel la tine?
Altfel?
Anne, ți-a venit...
Mi-am dorit ca acesta să fie micul meu secret pentru o vreme.
M-am destăinuit doar lui Bep.
Ea mi-a procurat unele lucruri de la farmacie.
Sunt cu adevărat fericită pentru tine.
Numai dacă oamenii nu m-ar mai trata ca pe un copil...
Ești ocupată după școală?
Crezi că au școli școli evreiești în Elveția?
Bineînțeles că au,
dar în țara aceea, nu-i nici un german care să te oblige să mergi la o astfel de școală.
Nu pot să cred că nu și-a luat pantofii.
Era atât de mândră cu ei, îți amintești?
-I-ai văzut? -Chiar pe podea.
Ca și când tocmai i-a aruncat.
Ai văzut jurnalul?
-Dispăruse. -Dar l-am văzut.
Îmi pare rău...
...soția mea...
...au luat-o noaptea trecută.
-Ți-a trimis asta. -L-ai văzut pe Fritz?
Nu-mi poți spune măcar unde este?
Nu știu.
-Ai grijă să primească asta. -Bineînțeles.
-Mulțumesc.
-Ești așa de bună.
Spune-i că-l iubesc, că-l voi aștepta.
Fiți blestemați, ticăloșilor!
N-au mai fost dezastre...
atât de sângeroase...
...nimic nu a fost împins atât de departe ca acum.
Dar în final,
toți cei care sunt împotriva noastră, vor fi învinși
și toți inamicii noștri vor capitula.
Nu pot să stau să-l ascult pe omul ăsta.
Jumătate din timp nici măcar nu știu ce spune.
Acesta nu e sfârșitul.
Dacă e posibil, începutul sfârșitului...
și e, cu siguranță sfârșitul începutului.
Știți ce vrea să însemne asta, d-nule Frank?
Ah, Putti!
Dacă-mi ceri părerea, britanicii ar trebui să petreacă mai mult timp
bombardând Germania
și mai puțin bând ceai.
Taci odată!
-Nu mai încurcați pe aici. -Încercați să-l reparați.
De fiecare dată când încerci să repari ceva, funcționează mai rău.
Americanii Otto, de ce nu vin?
De ce le ia atât de mult?
Sunt implicați profund, în lupta cu japonezii.
Nu trebuie să disperi, Edith. Intervenția se va produce.
Vor fi aici curând.
Da, dar noi vom mai fi?
Tati, te rog să-l întrebi pe d-nul Pfeffer:
de ce crede că este așa de nerezonabil din partea mea,
dacă insist a-mi fi permis să-mi folosesc propriul birou?
Am de făcut muncă importantă.
Muncă, înțelegi?
Și, în afară de asta, sunt și alte locuri unde te poți duce.
Scrierea acestui...
...o poți realiza și în pod.
E doar un jurnal, la urma-urmei.
-Un joc de copil. -Joc de copil?
Acum...acum...nu trebuie să ne certăm.
Propunerea mea e asta:
Anne va trebui să folosească biroul, să zicem, de două ori pe săptămână...
...de la ora 16:00 până la ora 17:30...
...și d-nul Pfeffer îl poate utiliza în restul timpului.
Dar Pim...
Ne-am înțeles?
Toți trebuie să facem mici sacrificii, Anne.
Te referi la mine. Trebuie să fac sacrificii.
Și nu-i puțin lucru. Nu mai sunt o fetiță.
D-nul Pfeffer are dreptul să folosească biroul.
Și eu nu am drepturi?
Muncesc din greu ca nimeni altcineva de aici.
Numai că nu vreau ca omul acesta...
...să pătrundă în gândurile mele intime.
Asta e ușor de remediat, nu crezi?
Am ceva...
...aici.
Asta o să țină jurnalul tău în siguranță de ochii curioșilor.
Mulțumesc, tati.
Femeiușca mea...
-Scuze!
Niciodată n-am fi spus că Anne Frank a eșuat
în așa-numitele ei cercetări despre persoana mea.
Mulțumesc!
Pim al meu!
Ajută-mă!
Cred că bombardează aeroportul!
Pleacă de la fereastră!
Nu-ți fie teamă! Ascultă! Astea sunt avioane britanice!
-Vin să ne salveze. -Nu, nu par a fi de-ale lor.
Peter coboară!
Ce faci?
Nu oricine de aici a fost soldat.
Acesta e partenerul meu, d-nul Kleiman.
Îmi face plăcere să vă cunosc.
-Și Miep a noastră, cea de neînlocuit. -Bună...
-Și Bep. -Mă bucur să vă cunosc.
Acesta este d-nul Van Maaren.
El va prelua locul de maistru,
cel puțin până când tatăl lui Bep se va simți îndeajuns de bine ca să se întoarcă la lucru.
Nu am multe de spus...
...dar dacă tot căutați un lucrător care să muncească din greu,
sunt omul vostru. -Bine.
Te rog arată-i d-nului Van Maaren magazia, Bep.
Am s-o fac.
Vânzătorul nostru îi dă comenzile lui Bep o dată pe săptămână.
Tot ce ai nevoie pentru a-ți onora comenzile, se află chiar aici.
Avem două tipuri de Pectacon: produse-condimente și gemuri.
Asta-ți va aduce ceva bănuți
pe piața neagră.
Habar n-aveam despre asta.
Biroul tău va fi aici.
Pentru ce e vopseaua asta albastră?
Pentru a păstra condimentele departe de lumină.
Miep ce crede?
N-are încredere în el. Crede că e un hoț.
Un hoț?
Ah,e atât de protectoare.
Prepararea boabelor de mazăre e așa de plictisitoare...
Nu voi putea fi niciodată o gospodină.
Ca și când am fi într-o închisoare...
Situația e doar temporară...
Tatăl tău se va întoarce destul de repede, sunt sigur.
Nu...
Au spus că e cancer.
Atât de multă suferință e pe lumea asta!
Asta-i tot ce poți spune, mamă?
Așa ceva nu va face decât să înrăutățească lucrurile.
Sincer vorbind, nu știu cum poți fi atât de încuiată uneori.
Anne! Acesta nu-i un mod de a vorbi cu mama ta.
Nu-i asculta, Bep.
Știi ce fac eu
atunci când lucrurile devin dificile?
Merg sus.
Acolo, în pod, e o fereastră,
de unde pot vedea nucul cel bătrân din curte.
Are cele mai minunate ramuri,
când înflorește!
E frumos...
Când mă uit afară...
Mă simt întrucâtva mai bine.
Mă face să mă întreb,
dacă nu cumva Dumnezeu îmi e mai aproape decât majoritatea oamenilor.
Asta ai citit în una dintre cărțile tale?
Ai căpătat un asemenea fond de cunoștințe.
Presupun că sunt deznădăjduită.
Iertați-mă...
Nu crezi că ar trebui să-i ceri scuze mamei tale?
Poate fi asemenea unui proces, uneori.
Și așa ești într-un proces cu tine însuți.
În felul acesta, oamenii își vor aminti de mine.
E chiar firesc pentru o fată...
...vreau să spun pentru o tânără de vârsta ta.
Oprește-te!
Nu vreau să aud că eu sunt precum celelalte fete.
Nu sunt!
Sunt eu însumi: Anne Frank!
Anne, mama ta îți este un apărător ferm.
Am auzit-o vorbind cu d-na Van Pels.
E prietena ta.
Nu vreau să-mi fie prietenă.
Am nevoie de ea ca să-mi fie mamă!
Uneori mă privește de sus...
...ca să dea un exemplu...
Mama ta e o femeie blândă, generoasă...
...o soție îndatoritoare,
ea trece printr-o mare cumpănă, fără să se plângă.
Trebuie să fii mereu de partea ei.
Dar eu văd felul în care o săruți.
O săruți la fel cum mă săruți pe mine și pe Margot.
Cred că totuși nu o iubești.
Niciodată să nu spui asta!
N-ai vrea să-ți iau jurnalul, nu-i așa?
Tati!
Îmi pare rău!
Îmi pare foarte-foarte rău.
Eu doar... ...nu pot să exprim ceea ce simt.
Mami și eu...
...suntem atât de diferite!
Suntem precum ziua și noaptea.
Nu înțelege nimic din ceea ce mă frământă.
Dar tu ai încercat s-o înțelegi?
Anne...
...ești în regulă?
Trebuie să fi adormit.
Cât timp m-ai urmărit?
Oh, tocmai mi-am revenit... ...sincer.
Fasole de la depozit.
Toată lumea a plecat acum, așa că le putem aduce în siguranță.
Ce crezi că faci?
Ce e în clădirea aceea din spate?
Nu ne aparține.
Chiar așa?
Ar trebui să fii la prânz. Ieși afară!
Du-te!
Sunt evrei aici?
Da, sunt evrei aici.
Afară cu voi, evreilor! Aveți cinci minute la dispoziție!
Evidențele lui Kugler sunt făcute de mântuială.
Perdelele din fața biroului,
sunt iarăși date la o parte.
Sunt mereu așa la sfârșit de săptămână, d-nule Pfeffer.
Oh, îmi pare rău, am uitat.
Aunci spune-mi: cum să adun niște hârtii?
Cu siguranță, nimeni nu va vedea.
Așa-i la început.
Nimeni nu va vedea, nimeni nu va auzi.
Nimeni nu va da nici o atenție lucrului acesta.
Atunci ce?
Bună Peter.
Bună...
Ai adus pâinea?
Dă-mi cheile; am s-o fac eu însumi.
Și scapă de pisica aia;
arăți ridicol cu ea.
Ca și cum ai purta una dintre prețioasele blănuri ale mamei tale.
Dummkopf (cap prost-în germană).
Cred că te tratează în chip bestial.
Nu mă deranjează...
Devine astfel atunci când nu mai are țigări.
Îmi place când zâmbești.
Într-adevăr?
Ochii tăi capătă o anume strălucire.
Ai ochi frumoși...
Nu sunt drăguță.
Ba da, ești.
Nu, nu sunt.
Ei bine, atunci va trebui să mă crezi.
Ai cântărit acest buchet?
Mă întrebam unde a ajuns.
Mulțumesc...
Deci acesta e portofelul tău, nu-i așa?
Tocmai ți-am spus.
Ai fost la depozit noaptea trecută?
Desigur.
De ce?
Nu trebuie să-ți dau explicații tocmai ție.
Nu cumva, un anumit domn Frank...
...a lucrat la un moment dat în acest birou?
Un evreu?
Asta are de-a face cu ceva anume?
Ce s-a întâmplat cu el?
A...dispărut.
A dispărut?
Întocmai.
Acum, dacă vrei să mă scuzi...
În cazul în care urmărești să capeți o recompensă,
regret că te dezamăgesc.
Mi-am luat recompensa cu vârf și-ndesat.
Noiembrie 1943
Cineva locuiește în această clădire din spatele nostru; știu asta.
Soția mea face curățenie în birouri.
Dacă ar fi oameni ascunși undeva, ar ști.
A avut impresia odată că a văzut ceva,
dar acela s-a dovedit a fi un agent de vânzări.
Fiecare ascunde pe câte cineva pe vremurile astea...
Ceea ce mă deranjează e că ei pot fi evrei.
Ar putea fi rău pentru noi toți.
Crezi că Kugler e implicat în asta ?
Kugler...
Kugler e un mincinos. Îl cunosc deja.
Toată grămada aia din birou e mereu ascunsă prin prejur.
Kleiman spunea că trebuie să meargă la depozit,
secretara verifică întotdeauna înregistrările
și cealaltă, Miep asta,
e ceva cu ea, nu-mi place.
E șmecheră...
Ce poți face?
Înflăcăratul de Van Maarsen ar putea fi periculos.
Dacă suspectează ceva,
există o posibilitate să meargă la Gestapo.
Recompensa pentru un evreu a crescut la 25 de guldeni de persoană.
Pe de altă parte, dacă tipul fură,
are ceva de ascuns, cu siguranță.
Da, cred că ai dreptate.
Trebuie să fim mai prudenți de acum, cu toții.
Era ultima noastră sută de guldeni.
Ce trebuie să facem pentru bani acum?
Una dintre rochiile astea de lux ale tale,
ar trebui să valoreze ceva.
Mi-ar plăcea să te văd încercând...
Încetează să mai fi o toantă!
Pe urmă, nu-mi vorbi mie în felul ăsta!
A cui e vina că noi ne aflăm într-o astfel de încurcătură?
Categoric, nu a mea!
Ați vrea vă rog să nu vă mai certați?
Sunteți ca două coțofene, vă certați tot timpul!
Nu văd ce ofertă ai ca să ne ajuți.
-Ascultați-o! -Vă rog, toată lumea.
Acuzațiile nu duc la nimic.
Va trebui să ne descurcăm noi înșine,
în vreme ce tu îți păstrezi toți banii pentru afaceri.
Nu crezi că și Curly a mea merită o parte din acei bani?
Ce v-ați face toți fără prețiosul ei nas?
Vă spun eu, încă ați face gem!
Vezi, ți-am spus eu, ar fi trebuit să ne luăm după familia Goslar.
Oh, Edith, te rog...
Nu-i așa?
Da, așa este.
D-nule Pfeffer, te superi dacă aștepți o clipă?
Ați vrea vă rog să-i retransmiteți asta d-nului Van Peels?
Spune-i...
Spune-i, aștept un răspuns.
Oh da, bineînțeles.
Dacă d-na Frank vrea își lenjeria înapoi, o poate avea pe toată.
Niciodată n-am avut grijă de ea cu adevărat.
Ca să fiu sinceră, totdeauna am considerat-o destul de sărăcăciosă, nu-i așa?
Și de acum încolo, își pot folosi propriile chinezării.
Să văd cum le place asta.
Mulțumesc, d-nule Pfeffer.
Foarte bine...
Asigură-te că pui asta în plicul cu scrisoare.
În regulă...
Îi vom învăța să se miște mai repede!
D-nule Pfeffer, v-aș ruga să-i cereți d-nului Van Peels,
să-mi dea sarea.
Cel puțin de data asta a fost una de-a lor..
Peter, ridică-te de aici!
E-n regulă...
N-ar trebui să intri în bucluc din cauza mea.
Ce-ai de gând să faci? Așează-te!
Uită-te la tine!
Tu ar trebui să știi mai bine...
Cum crezi că ne simțim,
eu, Peter, și Margot, văzându-te că te comporți astfel?
Dai un exemplu minunat!
Are dreptate, să știi...
Aici nu e absolut nici un loc pentru meschinării.
Dă-mi farfuria ta.
Ai vrea supă sau terci de ovăz?
Terci de ovăz, te rog.
D-nule Pfeffer, vrei să șii atât de drăguț
să-i dai terciul ăsta d-nului Van Peels?
D-nule Frank, d-nule Van Peels...
Are ceva legume, Margot.
Iată o ghicitoare pentru tine, Anne.
Ce are patru picioare și zboară?
-Spuneți-mi...
Un cal!
-Cum adică, un cal? -Un cal!
Calul nu poate zbura.
Un cal cu aripi la coadă.
Oh, nu fii dezgustător..
-Oh, Putti. -Nu-l iau.
Ce vrei să spui?
Un cal cu aripi la coadă.
Peter!
S-a anunțat astă-seară la postul de radio
din Köln că întreg Vestul Germaniei
e cufundat în întuneric, știre valabilă, până la o notificare ulterioară.
raidurile nocturne au provocat deja pagube serioase
și Președintele Roosevelt a repetat cererea sa,
ca avioanele Aliate să se abțină a bombarda
civili și orașe lipsite de apărare.
Uite ce repede am crescut, tati!
...23...24...
...25...26...
Mama a spus că trebuie să bei asta.
Chiar o deranjez cu gripa mea.
Mi-e teamă să tușesc, fiindcă s-ar putea să audă cineva.
Îmi plac clopotele!
Îmi place să le aud, acolo e viața care ne așteaptă.
Margot, ce-ți lipsește cel mai mult,
din tot ceea ce ai lăsat afară?
Nu știu...
Atât de multe lucruri!
Mi-e dor de tot....
Am luat o hotărâre!
Ce hotărâre?